Konference na téma Žena a média
26. 11. 2003 - Zuzana Patočková, Econnect
24.listopadu 2003 se na půdě Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR konala konference Ženy a média. Pořádající organizací byla prospěšná společnost Gender studies, zášťitu nad akcí převzala Anna Čurdová, poslankyně a předsedkyně Rady vlády pro rovné příležitosti.
Obecně prospěšná společnost Gender Studies zveřejnila výsledky ročního projektu Žena a média a za finanční podpory německé nadace Friedrich Ebert Stiftung se podařilo uskutečnit celodenní konferenci. Cílem projektu bylo odpovědět na otázky: jakým způsobem česká média ženu prezentují a jak lze tento obraz měnit. Konferenci moderovala Marie Chřibková, majitelka nakladatelství One Woman Press, a Michaela Marksová-Tominová, PR ředitelka o.p.s. Gender Studies.
Výchozí data připravila firma InnoVatio, která provádí ve spolupráci s Gender Studies a s Českou televizí kontinuální obsahovou analýzu českých médií. Výsledky výzkumu zaměřeného na obraz žen ve zpravodajství nejsou povzbudivé, ani překvapující: V hlavní zpravodajské relaci veřejnoprávních médií je poměr prezentovaných žen k prezentovaným mužům 1 : 4. Nejčastěji zmiňovanými ženami jsou političky (Marie Součková, Petra Buzková a Hana Marvanová) a tiskové mluvčí. Ženy bývají reflektovány více v privátních rolích, než v rolích společenských (téměř bez povšimnutí zůstávají například komunální političky, či ženy expertky). Česká televize prezentuje převážně ženy ve zralém věku (35 – 49 let), soukromé stanice se orientují na kategorii mladší (20 - 34 let). 6eny nejsou skoro vůbec zvány do diskusních pořadů: mezi hosty pořadu Špona (ČT) tvoří ženy pouhá 3 procenta, nejvíce prostoru jim dává televize Prima v Nedělní partii (14 procent).
Anna Čurdová mluvila o zkušenostech z parlamentu. „Ženská témata“, podle Čurdové, poslance nezajímají: „Novelu zákona o domácím násilí jsme v parlamentu projednávali asi půl hodiny… Poslance více zajímá stavba obchvatu.“ Problém vidí v malém zastoupení žen ve vysoké politice a jako řešení navrhuje kvótní systém.
Z pozice ženy novinářky přišly diskutovat zástupkyně českých médií: Silvie Blechová z Lidových novin, Hana Hikelová z Českého rozhlasu a Magdalena Frouzová z televize Nova. Shodly se na tom, že výběr témat nezáleží na libovůli redaktora, ale především na dobré agendě, tedy na drahých tiskových konferencích. Hana Hikelová připomněla, že genderovou problematiku neobjevili čeští novináři, ale že se jí byli nuceni zabývat až v rámci požadavků ze strany Evropské unie. O tom, jestli by nastala v podobě našich médií radikální změna, kdyby se role šéfredaktorek chopily ženy, všechny panelistky pochybují. Témata prý nastoluje hlavně společenská poptávka. Vystoupení Jaroslava Šonka, který přednáší na Evropské akademii v Berlíně a na Fakultě sociálních věd v Praze, mělo svěží rytmus. Varoval před budováním umělého konfliktu mezi muži a ženami: „Poprosil bych, aby se jakákoli pitomost neoznačovala jako „mužské pravidlo“, ale tím pravým slovem… Dovolte a pomožte i mužům se vyvíjet, protože pak by společnost mužů a žen mohla vypadat rozumně.“ Mluvil o nebezpečí jazykové bariéry mezi češtinou a němčinou, ale i o chybách pramenících z neznalosti významu slov. „Naše popisy reality jsou nepřeložitelné, pokud se o jejich přeložitelnost nebudeme starat.“
Na konferenci přijely i hostky z Rakouska a Slovinska. Gerti Eilmsteiner-Saxinger představila alternativní feministické médium Milena news a zajímavý projekt spočívající ve vybudování sítě novinářek, které si vzájemně pomáhají a předávají informace. Socioložka Majda Hrženjak popsala feminizaci slovinských médií. „Změny lze dosáhnout jen vzděláváním novinářů a novinářek,“ řekla.
Závěrem zaznělo několik doporučení směrem k pracovníkům médií a politikům. Alena Králíková z Gender Studies připomněla, že musíme přestat odddělovat mužská a ženská témata, mužské a ženské společenské role, že je třeba aktivně se účastnit diskuse, bojovat proti zneužívání ženského těla v reklamě a provádět genderovou analýzu textů, autorství a cílových skupin.
Škoda, že se semináře v Poslanecké sněmovně povinně neúčastnili všichni politici a mediální pracovníci. Zajímavé postřehy si tak vyslechli opět pouze ti, které téma feminismu a genderu zajímá. Více jak stovka návštěvníků dnešní konference nám budiž útěchou.
s nekterymi vyroky nemuzu souhlasit - 27. 11. 2003 - eliska
Nevidim nic spatnyho na tom, ze me moji rodice me meli ve triceti - naopak verim, ze z hlediska vyzralosti osobnosti je 30- 35 idealni vek pro zalozeni rodiny. Neberu to jako luxus, ale uvazene rozhodnuti ve srovnani s neplanovanym nechtenym rodicovstvim..Taktez nerozumim poznamce - "pokud se zena chce "realizovat" udela proto hodne" ---- muze bych z toho nevylucovala..
Zenske telo v reklame je na prvni pohled "nahota na prodej"
--- chapu, ze to nekomu libi --- jsem rada, ze se nekdo snazi zmenit zabehle stereotypy "prodejne nahoty", ktere casto prekracuji hranice slusnosti..
"Muze si pak vubec normalni zena vazit sama sebe? Muze si vubec pripadat zajimava? - ve srovnani s umele vytvorenou "barbie" .. Bylo by mi trochu smutno, kdyby "barbie" byla uzus pro normalnost zeny..
Bohuzel na ulicich potkavam slecny barbiny kazdy den - asi za to nemuze jenom ta hloupa panenka..
Stereotypni zobrazeni zeny jako "barbie" vidim jako nepritele cele spolecnosti a jakohokoli nepritele posunu mysleni spolecnosti k lepsimu. Obavam se, ze barbie nemaji deti ani ve 30 - 35 a deti odstavuji hned po porodu..
Ohrazuje te se proti vyroku, ze „Změny lze dosáhnout jen vzděláváním novinářů a novinářek," a usilovani zen srovnavate s cenzurou..
Nabizite vsak nejake lepsi reseni?